(untitled) (Південний архів (історичні науки), 2023)
Культурна спадщина є одним з базових чинників формування історичної пам’яті про минуле свого краю, яка має вирішальне значення для збереження інформації про духовне та матеріальне багатство попередніх поколінь. Особливе місце в цьому контексті займає матеріальна нерухома культурна спадщина, її трактування, переосмислення для сучасності. Вона має вирішальний вплив на формування історико-культурного портрету країни в цілому та регіону зокрема. Питання дослідження культурного надбання Миколаївщини нерозривно пов’язано з історією самого регіону. Одночасно із соціально-політичними подіями, які формували сучасне обличчя краю, відбувалося дослідження його минулого, яке визначає історико-культурний портрет міста та області, що червоною лінією пронизує через усю хронологічну пряму та пов’язує різні існуючі на цих територіях в окремі історичні періоди суспільства та культури. Мета статті – розкрити процес систематизації археологічних об’єктів культурної спадщини на території Миколаївщини в 1980-х роках, проаналізувати нормативно-правовий акт, який став логічним завершенням процесу систематизації; виокремити (взяті на державний облік) об’єкти відповідно до їх видової ознаки, географічного розташування та датування. Основні акценти зроблені на аналізі процесу формування актуальної для цього часу нормативно-правової реальності, висвітленні перебігу науково-пошукових робіт археологічних експедицій, які провадили діяльність на території Миколаївської області в означений період, їх ролі та значення для державного обліку пам’яток історії та культури. Методологічну основу статті становить органічна сукупність, з одного боку, базових принципів дослідження: історизму, об’єктивності, всебічності, системності та наступності, а з іншого боку, дослідницьких методів і засобів пізнання: джерелознавчого аналізу і синтезу. Результати дослідження та висновки. В результаті дослідження проаналізовано основні етапи діяльності археологічних експедицій, які проводилися установами та організаціями – Інститутом археології АН УРСР, Миколаївським обласним краєзнавчим музеєм, Українським товариством охорони пам’яток історії та культури в 1980-х роках. Висвітлено один з головних результатів пам’яткоохоронної діяльності – нормативно-правовий акт, який доповнив Державний список пам’яток історії та культури Миколаївської області новими археологічними об’єктами, більшість з яких були зафіксовані та описані саме в зазначений період часу – 80-ті роки ХХ століття. Названий документ – «О государственной охране памятников истории и культуры» – затверджено рішенням виконавчого комітету Миколаївської обласної ради народних депутатів від 9 серпня 1988 року № 216.