(untitled) (Південний архів (історичні науки), 2023)
Метою дослідження є розкриття завдань і цілей, поставлених комуністичною партією перед торговельно-економічною освітою у 1920-ті роки ХХ ст., на прикладі Одеського інституту народного господарства. Методологія дослідження спирається на принципи історизму, системності, науковості, верифікації, авторської об’єктивності, поміркованого конструктивізму, а також на використання загальнонаукових (аналіз, синтез, узагальнення) та спеціально-історичних (історико-системний, історико-типологічний) методів. Результати досліджень. У статті подаються основні організаційні аспекти Одеського інституту народного господарства, розкрито завдання та цілі, поставлені владою перед науково-педагогічною діяльністю інституту, також зосереджена увага на соціальному складі студентів та їхній освіті на торгово-кооперативних факультетах. Слід підкреслити, що ця тема є актуальною, оскільки в Україні наявні лише фрагментарні дослідження з питань торгівлі та економічної освіти 1920-х років. Висновки. У статті представлені архівні документи, які дають дані про фінансове забезпечення інституту, ролі кооперативних організацій у фінансовій допомозі кооперативного факультету Інституту. У роботі наголошується на відсутності комерційних фахівців та важкому фінансовому становищі студентів на той час. Звертається увага на проблеми, що пов’язані з фінансуванням та зарахуванням студентів на кооперативний факультет. Автори підкреслюють роль торгово-економічної освіти у народженні нової комерційної та пролетарської інтелігенції. На основі архівних документів ми можемо простежити історію інститутів національної економіки, а найголовніше, прокоментувати основні цілі влади щодо створення нової бази торговельно-економічної освіти та нових спеціалістів у сфері торгівлі. З наведених висновків можемо стверджувати, що торговельно-економічна освіта посідала провідне місце у соціалістичному будівництві того часу, а головне – мала виконувати роль «гвинтика» в народженні нової філософії торгівлі та економіки.