(untitled) (Південний архів (історичні науки), 2024)
Метою дослідження є аналіз специфіки історичної пам’яті мешканців сходу України на другому році повномасштабної агресії Росії проти України. Отже, методи дослідження обумовлені особливостями джерельної бази вивчення проблеми. Основу її становлять дані соціологічних обстежень стану історичної пам’яті й суспільно-політичних настроїв населення. Також аналіз побудований з огляду на специфіку сходу України як історико-географічного регіону – розуміння сходу як сукупності об’єктивних і суб’єктивних геополітичних, власне історичних, природно-екологічних, соціально-політичних і соціально-економічних факторів у певному соціально-історичному часі та самоідентифікації населення. Основні результати дослідження можна визначити як своєрідний паралелограм, який складається із загальноукраїнських тенденцій прискореного формування модерної історичної пам’яті на підставі розуміння досвіду української історії, засвоєння європейських і загальнолюдських цінностей, позбавлення російських і совєтських міфів. Водночас конструкція історичної пам’яті сходу не позбавлена рис нерозуміння траєкторії історичного поступу України та її входження у євроатлантичний цивілізаційний простір як однієї з умов виживання України й українців. Висновки полягають у тому, що перемога у війні з Росією є запорукою подальших кроків у формуванні модерної історичної пам’яті населення сходу України. Державні інституції, місцеве самоврядування і громадськість мають належним чином будувати свою діяльність щодо політики історичної пам’яті в регіоні.