(untitled) (Південний архів (історичні науки), 2026)
Мета статті полягає у комплексному дослідженні трансформації системи середньої освіти в Тернопільському воєводстві у 1932–1939 рр. у контексті реалізації загальнодержавної освітньої реформи Другої Речі Посполитої, зокрема з’ясуванні структурних, змістових, організаційних і кадрових змін, а також визначенні їхнього впливу на розвиток регіонального освітнього середовища. Особлива увага приділяється аналізу впровадження двоступеневої моделі середньої освіти, ролі ліцеїв як нового типу навчальних закладів та специфіці функціонування державних і приватних освітніх інституцій у багатонаціональному середовищі воєводства. Методи дослідження ґрунтуються на поєднанні загальнонаукових і спеціально-історичних підходів. Застосовано принципи історизму, об’єктивності та системності, що дозволили розглядати освітні процеси у широкому соціально-політичному контексті. Використано методи джерелознавчого аналізу, порівняльно-історичний, проблемно-хронологічний та структурно-функціональний методи. Основу джерельної бази становлять матеріали освітньої періодики, які дали змогу реконструювати як нормативні засади реформ, так і практику їх реалізації на рівні Тернопільського воєводства. Результати дослідження засвідчили, що трансформація системи середньої освіти у 1932–1939 рр. мала комплексний характер і охоплювала всі ключові елементи освітньої системи. Встановлено, що впровадження реформи Єнджеєвича спричинило перехід від восьмирічної гімназії до моделі, що складалася з чотирирічної гімназії та дворічного ліцею, що забезпечувало диференціацію та профілізацію навчання. У регіоні відбулося активне розгортання мережі ліцеїв у повітових центрах, що сприяло розширенню доступу до середньої освіти. Проаналізовано модернізацію змісту навчання, зокрема впровадження прикладних дисциплін і розвиток професійної освіти, орієнтованої на потреби ринку праці. Виявлено суттєві зміни у системі підготовки педагогічних кадрів, пов’язані з ліквідацією вчительських семінарій і створенням педагогічних ліцеїв. Окремо розкрито роль приватного сектору освіти та специфіку національної політики, що проявлялася у впровадженні утраквізму та функціонуванні українських освітніх закладів в умовах державного контролю. Висновки. Трансформація системи середньої освіти в Тернопільському воєводстві у 1932–1939 рр. була складовою загальнодержавного процесу модернізації шкільництва та водночас відображала регіональні особливості соціально-економічного і національного розвитку. Реформа сприяла уніфікації освітньої системи, підвищенню якості підготовки учнів і розширенню функціональних можливостей середньої школи, однак супроводжувалася суперечливими тенденціями у сфері національної політики. Загалом освітні перетворення цього періоду заклали підґрунтя для формування нової моделі середньої освіти, орієнтованої на поєднання загальнокультурної підготовки з практичною професіоналізацією молоді.